Nykytaiteen ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon välinen suhde : se, mikä on mahdollista, ei vielä ole todellisuutta
Kaskinen, Katja-Maaria (2024)
Kaskinen, Katja-Maaria
2024
All rights reserved. This publication is copyrighted. You may download, display and print it for Your own personal use. Commercial use is prohibited.
Julkaisun pysyvä osoite on
https://urn.fi/URN:NBN:fi:amk-2024061223006
https://urn.fi/URN:NBN:fi:amk-2024061223006
Tiivistelmä
Tässä opinnäytetyössä tarkastellaan Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja nykytaiteen välistä vuorovaikutusta, joka ei tällä hetkellä ole rakenteellisesti organisoitua, toisin kuin monessa muussa maassa ja kirkossa. Tarkoituksena on katsoa tulevaisuuteen ja selvittää, kuinka vahvempaa yhteyttä voisi rakentaa. Puitteet olisivat hyvät ja koko maan laajuiset tilojen ja toimijoiden osalta. Tutkimusaineistona ovat kuvataiteilija Katja Tukiaisen, kuvataiteilija Pauliina Turakka Purhosen, taiteilija-pappi Ilkka Sariolan ja pappi Henri Järvisen haastattelut. Taiteilijat kuvaavat kokemiaan haasteita kirkollisessa kontekstissa, papit pohtivat näiden ongelmien ydintä. Kaikki näkevät kuitenkin potentiaalia tulevaisuudessa. Metodina on dialoginen puolistrukturoitu asiantuntijahaastattelu. Opinnäytetyön kirjoittaja on itse taiteilija-pappi. Tämä mahdollisti dynaamisen vuorovaikutuksen ja kokemusten vertailun kollegojen välillä.
Institutionaalisen tradition ja luovan ajattelun välillä ei voi olla konsensusta. Jotta kirkko ja nykytaide voivat olla kunnioittavassa vuorovaikutuksessa, on tehtävä päätös ja rakennettava hyviä henkilökohtaisia suhteita pitkäjänteisesti. Aloite on kirkon käsissä. Yhteistyö taiteilijan kanssa on kirkolle myös riski, koska jotta taide voi onnistua, sen täytyy olla vapaata. Kirkon osalta se tarkoittaa vallasta luopumista. Yhteistyö edellyttää keskinäistä luottamusta ja kunnioitusta. The focus of this thesis is on the relationship between contemporary art and the Evangelical-Lutheran Church of Finland. At the present moment there is no active church-art dialogue taking place, unlike in many other churches across the world. The intention is to explore how a strengthened relation could be established in the future. Plenty of resources already exist around the country, such as buildings and personnel. The primary sources for this thesis are interviews held with contemporary artists and pastors. They are Katja Tukiainen, artist, Pauliina Turakka Purhonen, artist, Ilkka Sariola, artist-pastor and Henri Järvinen, pastor. The artists illustrate the challenges they’ve faced in the church context and the pastors are looking to find the root of the cause. However, each person sees potential in the future. The method used is dialogical semi-structured expert interview. The writer of this thesis is an artist-pastor herself. Experiences are exchanged and compared in hope to find a new path for the church-art dialogue. It is important to note that there cannot be a consensus between creative thought and an authorized tradition. The first step is to make a firm decision to build a long-term connection. This requires risk-taking from the church and giving up control for the sake of the artist’s freedom. Mutual trust must be established through showing respect on both sides. But first, an initiative is required and that is for the church to take.
Institutionaalisen tradition ja luovan ajattelun välillä ei voi olla konsensusta. Jotta kirkko ja nykytaide voivat olla kunnioittavassa vuorovaikutuksessa, on tehtävä päätös ja rakennettava hyviä henkilökohtaisia suhteita pitkäjänteisesti. Aloite on kirkon käsissä. Yhteistyö taiteilijan kanssa on kirkolle myös riski, koska jotta taide voi onnistua, sen täytyy olla vapaata. Kirkon osalta se tarkoittaa vallasta luopumista. Yhteistyö edellyttää keskinäistä luottamusta ja kunnioitusta.