Kehitysvammaisen aikuisen identiteetin vahvistaminen kuvailmaisun avulla : taide oman merkityksellisyyden hahmottajana
Wilska-Jämsén, Heidi (2023)
Wilska-Jämsén, Heidi
2023
All rights reserved. This publication is copyrighted. You may download, display and print it for Your own personal use. Commercial use is prohibited.
Julkaisun pysyvä osoite on
https://urn.fi/URN:NBN:fi:amk-2023060622117
https://urn.fi/URN:NBN:fi:amk-2023060622117
Tiivistelmä
Monimuotoisen opinnäytetyön toiminnallisessa osuudessa toteutettiin taidelähtöistä omakuvatyöskentelyä. Kuvallisen työskentelyn osuudessa tehtiin akvarellivärejä ja värikyniä käyttäen omakuvaa Suomen Diakoniaopiston TELMA-luokan kehitysvammaisten aikuisopiskelijoiden ryhmässä neljän tapaamiskerran aikana.
Koska kehitysvammaisia ihmisiä määritellään paljon ulkoapäin sekä muiden ihmisten, että yhteiskunnan taholta, voi tämä johtaa niin sanottuun omaksuttuun tai leimattuun identiteettiin. Opinnäytteen toiminnallisen osuuden tavoitteena oli vahvistaa kehitysvammaisen aikuisen identiteettiä tukemalla hänen subjektiuttaan ja osallisuuttaan sekä luovan kuvailmaisun että hänen identiteettiään suotuisalla tavalla tunnustavan ja vahvistavan ohjaaja-ohjattavasuhteen kautta.
Kehitysvammaisuuteen liittyy usein eriasteisia ongelmia puheen tuottamisessa. Näin ollen visuaalinen ja non-verbaalinen tekeminen voi olla väylä itseilmaisuun ja tätä kautta oman identiteetin vahvistamiseen. Kuvataide on kieli, jolla voi hahmottaa omaa todellisuutta ja merkityksellisyyttä ilman sanoja.
Opinnäytteen toiminnallisen osuuden sosiaalipedagogisen työotteen teoreettisena kivijalkana oli saksalaisen filosofin ja sosiologin Axel Honnethin niin sanottu tunnustamisen teoria (theory of recognition). Honnethin teoriassa nousee erityisellä tavalla tärkeiksi ihmisten väliset vastavuoroiset ja kohtaavat suhteet. Toiminnallisen osuuden ohjauksen työotteessa korostuikin Honnethin teorian mukainen toisen yksilön rakastavan tunnustava kohtaaminen. Kehittämistehtävän sosiaalipedagogisessa viitekehyksessä painottuivat myös subjektiuden, osallisuuden ja luovan menetelmän merkitys yksilön identiteetin vahvistajina.
Kehittämistehtävän tutkimusaineisto koostuu opiskelijoiden työskentelyn aikana tehdystä osallistuvasta havainnoinnista, opiskelijoiden maalaamista ja piirtämistä omakuvista, heidän haastatteluistaan, sekä kyseisen TELMA-luokan ammatillisen erityisopettajan ja opiskelu- ja työvalmentajan haastatteluista. Haastattelut suoritettiin puolistrukturoituina teemahaastatteluina. Tutkimusaineistoa on analysoitu laadullisen tutkimuksen menetelmin ja lähestymistapa on fenomenologinen.
Kehittämistehtävän yhtenä keskeisenä johtopäätöksenä on, että TELMA-opiskelijoiden tekemistä kuvista ja heidän haastatteluistaan saattoi todeta kuvailmaisun antaneen heille kanavan kertoa itsestään ja itselleen merkityksellisistä asioista. Kuvan tekeminen antaa muodon omille tunteille, kokemuksille, mielikuville ja muistoille, ja sitä kautta myös toimii oman identiteetin vahvistajana. Voidaan myös todeta, että kuvallisen työskentelyn ohjaajan oma innostus, arvostava ja hyväksyvä asenne ohjattaviinsa sekä se millä tavalla ohjattava tulee kohdatuksi, ovat avainasioita toiminnan onnistumisessa.
Koska kehitysvammaisia ihmisiä määritellään paljon ulkoapäin sekä muiden ihmisten, että yhteiskunnan taholta, voi tämä johtaa niin sanottuun omaksuttuun tai leimattuun identiteettiin. Opinnäytteen toiminnallisen osuuden tavoitteena oli vahvistaa kehitysvammaisen aikuisen identiteettiä tukemalla hänen subjektiuttaan ja osallisuuttaan sekä luovan kuvailmaisun että hänen identiteettiään suotuisalla tavalla tunnustavan ja vahvistavan ohjaaja-ohjattavasuhteen kautta.
Kehitysvammaisuuteen liittyy usein eriasteisia ongelmia puheen tuottamisessa. Näin ollen visuaalinen ja non-verbaalinen tekeminen voi olla väylä itseilmaisuun ja tätä kautta oman identiteetin vahvistamiseen. Kuvataide on kieli, jolla voi hahmottaa omaa todellisuutta ja merkityksellisyyttä ilman sanoja.
Opinnäytteen toiminnallisen osuuden sosiaalipedagogisen työotteen teoreettisena kivijalkana oli saksalaisen filosofin ja sosiologin Axel Honnethin niin sanottu tunnustamisen teoria (theory of recognition). Honnethin teoriassa nousee erityisellä tavalla tärkeiksi ihmisten väliset vastavuoroiset ja kohtaavat suhteet. Toiminnallisen osuuden ohjauksen työotteessa korostuikin Honnethin teorian mukainen toisen yksilön rakastavan tunnustava kohtaaminen. Kehittämistehtävän sosiaalipedagogisessa viitekehyksessä painottuivat myös subjektiuden, osallisuuden ja luovan menetelmän merkitys yksilön identiteetin vahvistajina.
Kehittämistehtävän tutkimusaineisto koostuu opiskelijoiden työskentelyn aikana tehdystä osallistuvasta havainnoinnista, opiskelijoiden maalaamista ja piirtämistä omakuvista, heidän haastatteluistaan, sekä kyseisen TELMA-luokan ammatillisen erityisopettajan ja opiskelu- ja työvalmentajan haastatteluista. Haastattelut suoritettiin puolistrukturoituina teemahaastatteluina. Tutkimusaineistoa on analysoitu laadullisen tutkimuksen menetelmin ja lähestymistapa on fenomenologinen.
Kehittämistehtävän yhtenä keskeisenä johtopäätöksenä on, että TELMA-opiskelijoiden tekemistä kuvista ja heidän haastatteluistaan saattoi todeta kuvailmaisun antaneen heille kanavan kertoa itsestään ja itselleen merkityksellisistä asioista. Kuvan tekeminen antaa muodon omille tunteille, kokemuksille, mielikuville ja muistoille, ja sitä kautta myös toimii oman identiteetin vahvistajana. Voidaan myös todeta, että kuvallisen työskentelyn ohjaajan oma innostus, arvostava ja hyväksyvä asenne ohjattaviinsa sekä se millä tavalla ohjattava tulee kohdatuksi, ovat avainasioita toiminnan onnistumisessa.